PIKEN MED DEN BLÅ SYKKELEN 3:3
Høsten 1943
Den unge mannen har ikke kastet ennå. Får han 4-2-1, har De tapt.
Tapt! Vent, Mathias. Sett deg ned.
Vis dem hvem du er.
Revansje!
Jeg meddele ... det er en ordre. Ingen må foreta seg noe.
Ordre ... Ingen må foreta seg noe ...
Det handler alltid om å føye flere døde til de døde.
Vi må kaste ut tyskerne og de som holder med dem.
Selv om flere vil dø.
Far!
Gislene blir skutt kl. 18.
Hvis ikke de skyldige selv har meldt seg -
- eller er blitt anmeldt først.
Far?
Far ... det kan ikke være sant.
Stikk av!
Raoul, Stopp!
Far ...
Far!
Far ...
Far ... far!
Far!
Liket er fjernet av det tyske politi, men De får det selvfølgelig igjen.
La jeg kondolere.
Jeg forstår Deres sorg.
De eneste ansvarlige er de antifranske terroristene.
De er gale. Si det videre.
Farvel.
Hun sover nå. I minst 24 timer.
Den lille stakkaren var helt ute av seg.
La ham være ...
Far ...
Sov ... Sov, min engel.
Sov lenge.
François, det er fryktelig, det som har skjedd.
- Hvordan fikk du vite det? - Ved et tilfelle.
Jeg skal ordne noen ting her på stedet.
- Hva er det for ting? - Ting.
- Har du hørt fra Laurent? - Nei.
Har du?
Nei.
Jeg lover.
Hva er det?
François ...
- Du har endret deg. - Hvordan?
Du er en annen.
Ikke forhør meg, Camille.
Jeg skal passe på dere så godt jeg kan.
Hvis det er det minste, så kontakt meg.
Camille?
Camille, jeg er sulten.
- Jeg ber Suzanne om noe. - Vent ...
Kom og sett deg.
Takk.
Du skal ikke takke meg.
I alle de ukene du hadde feber -
- og snakket i villelse så hørte jeg deg ...
Du ropte på din kjære far, men også på Laurent.
Og meg, av og til.
Nå forstår jeg bedre hva Laurent sa.
"Vi er sammenfiltret som kratt og bjørnebærbusker."
Se det lille barnet ...
Han kan takke deg for livet, som han kan takke Laurent og meg.
Nå er vi uatskillelige.
Camille?
Er det deg?
Laurent!
Laurent ...
Jeg reiser igjen før daggry.
Når slutter denne krigen?
- Hva med deg? - Jeg skal være med i en aksjon.
Alle de døde ...
Alle de døde! Det er galskap.
Gå opp til Camille.
Hun venter på deg.
Jeg vet ingenting!
Hva gjør dere? Slipp henne! Hun har ikke gjort noe.
Ti stille, frøken Delmas, ellers blir De med.
Har dere ikke nok uskyldige?!
Laurent d'Argilat kom fra London under kodenavnet "Beaunier".
Han deltok ved flere attentater i Bordeaux og ved Toulouse.
Fru d'Argilat skal fortelle oss hva hun vet, og så kan hun gå igjen.
Mor ...
- Hvor skal du, mor? - Mor kommer tilbake igjen.
Venter du på meg?
Du blir hos Suzanne og Léa.
- Jeg blir med de mennene. - Blir du vekk lenge?
Nei ...
Det avhenger av Dem selv.
- Rolig. Du vet jo ingenting. - François ... Muskat.
God søndag.
Ta på en trøye. Et eller annet ...
Mor!
Muskat ...
François ... Muskat.
Hvor er hun? Hva har dere gjort med henne?
Hva har du og vennene dine gjort med Camille?
Jeg advarer deg, Mathias ... Skjer det henne noe dreper jeg deg.
- Forstår du? - Ikke plag meg nå, Léa.
Camille d'Argilat er blitt arrestert av kommandanturet. Vet du hvorfor?
- Fordi det er en grunn. - En grunn?
- Du vet godt at hun ikke vet noe! - Hun kan være en terrorists hustru.
Kanskje vet hun mer enn deg. Men det liker du vel ikke?
- Terrorist? Nei, min lille venn ... - Jeg er ikke liten.
Og han er terrorist. Laurent! Laurent!
Til og med kommunist kaller "Beaunier" seg.
Men du kjenner ham jo godt.
Hvordan knuller en kommunist?
- Alt vel? - Ikke rør meg!
Mathias Fayard, jeg hater deg!
Det verste er at jeg blir kvalm av at Montillac har sett deg vokse opp!
Vi lar kommunistens kone råtne!
Så får vi se om du fortsatt lager like mye bråk!
Hva gikk det av deg?!
Hva om han arresterer deg?
Og hva med den lille gutten du har ansvaret for?
Det opprørte meg å se dem ta med Camille.
Adrien ... fars død har forhindret meg fra aksjoner.
Jeg vil være med dere igjen. Jeg vil gjøre hva som helst.
Léa ... Motstandsbevegelsen trenger soldater.
Kan jeg være soldat?
Det kan du godt. Men jeg vil ikke.
- Hva med Camille? - Hva kan jeg gjøre?
Da kan vi altså bare be?
Be ... ja, vi kan godt be.
Hvordan forestiller du deg Gud?
Hvem holder han med?
- Adrien, jeg forstår ikke noe mer. - Det gjør ikke jeg heller.
Hvordan kan han la alt det skje? Jeg har forsøkt å forklare andre det.
Men jeg kan ikke forklare meg selv det.
Gud er ikke til stede i denne krigen.
Alle de mordene, torturen, redslene ...
Jødestjernen, de plomberte togene, "evakueringen mot øst" ...
Hvis vi vinner ...
... vil vi alltid gråte over det vi har sett.
Og de togene som går gud vet hvorhen ...
Ja ... Gud vet det.
De kjører barn i døden, hele familier, -
- til en grusom død.
Hvorfor?
Vær tålmodig, Léa.
Muskat ...
Min skatt ... Deilig å se deg.
Du ser trett ut.
- Du må ikke ta kofferten ... - Kom nå og få noe å spise.
Jeg fikk ikke sett ham igjen.
Han fikk ikke engang sett barnebarnet sitt.
Léa ...
Léa!
Lukk opp!
Frøken Léa ...
- Léa, lukk nå opp. - Gå vekk!
- Det er din tante ... - Gå vekk!
Gå ...
La meg være! Jeg vil ikke se dere mer ...
Så De oberstens ansikt? Han som aldri smiler.
Han må ha smilt en gang.
Som Hitler, da han fikk Paris i sin hule hånd!
Det er jo min unge kusine! Har du ventet?
- Hva heter das Fräulein? - Fernande.
Fernande ...
Vi møtes her i morgen samme tid.
- Jeg snakker rett ut. - Hysj, folk kikker.
De vil møte meg her, hvor De møter Deres usle venner!
Fordi De ville snakke med meg, og det hastet.
Jeg var her da jeg fikk beskjeden. De ville vel snakke om Camille?
Slipp meg!
De har altså savnet meg. Jeg er svært rørt.
De kjeder Dem neppe, med Deres humor!
Å skulle more en okkupasjonsmakt er en utakknemlig oppgave.
- Men man har visse fordeler. - Så derfor er De blitt en hoffnarr?
De "fordelene" har vel ført Dem til meg?
De har reist lang vei forgjeves.
Jeg har ordnet det, Camille er overflyttet til Mérignac-leiren.
Hva?
Når blir hun løslatt?
Nå forlanger De for mye av meg. Men det er et skritt på veien.
Mens De glitrer i middagsselskaper går hun rundt i møkka.
Det vet jeg, Léa.
Det er møkk i selskapene også.
Vet De at Raphaël er død?
Han ble torturert i over en måned.
Han visste godt om at jeg var innblandet, -
- men han sa ingenting.
Min onkel fortalte meg ...
"Evakueringen mot øst" ...
Er det sant at de til og med dreper barn?
Dessverre, Léa.
Jeg er redd det blir verre enn en kan forestille seg.
Men hvordan kan De så mye som snakke med dem, få dem til å le?
Léa ...
Jeg kan ikke fortelle noe.
Men stol på meg, for guds skyld.
Hvorfor, Léa?
Jeg hadde en barndomsvenn ...
Han er blitt militssoldat.
En natt ...
For to år siden ...
... ute på landet ...
... voldtok han meg.
- Jeg må gå nå. - Nei.
Bli. Du skal bli.
Jeg har ikke fortalt deg alt.
Jeg har vært i seng med Laurent.
Det visste jeg. Hvorfor sier du det?
Det skal du ikke nevne mer.
Ikke for noen av oss.
Jeg elsker deg.
- Kan jeg ta mors speil? - Vær så god.
Vil du ikke bli en dag til? Otto er ikke her så lenge du ...
Jeg kan ikke bli i Paris. Lille Laurent har bruk for meg.
Jeg skal besøke Camille også.
Léa, jeg forstår godt at du ikke orker det ...
Han er tysker, altså er uhyre ...
Alle tyskere er ikke blitt det fra en dag til en annen.
Du må ikke dømme ham.
- Jeg elsker ham så høyt. - Det vet jeg.
Det vet jeg.
- Unnskyld det i går. - Det er jeg som unnskylder.
Er du lillesøsteren min ennå?
Ja.
- Farvel, François. - Ikke glem meg!
- Ikke glem Camille. - Stol på meg.
Skal jeg vente pent på liket hennes?!
- De må ikke gjøre noe uforsiktig. - I like måte.
Hvorfor?
De er i dårlig selskap!
- De har endret Dem siden i går. - De endrer Dem dessverre ikke.
Siden De ikke forstår noe ... hva med et stevnemøte etter krigen?
Stevnemøte med hvem? De levende eller de døde?
Léa!
Ja?
Goddag, Léa. Suzanne sa De ville snakke med meg ...
- Ja, hr. Fayard. - "Hr. Fayard"?
- Kan jeg sette meg? - Det blir ikke nødvendig.
De vil ikke trenge brillene. De vet godt hva det står.
Slutten er mer interessant:
"Når de siste innbetalingene er foretatt av hr. Fayard, -
- vil pantet i "eiendommen Montillac" -
- være opphevet til hans fordel, hans alene."
- Hva betyr det? - Léa ...
Frøken Delmas!
Alt før Deres far døde ... Gud være med ham ...
... var vi på konkursens rand.
Da banken fikk vite at hr. Pierre var død, -
- ville den stykke opp eiendommen. Og da De var syk betalte jeg.
- Det er mange penger. - Jeg hadde spart.
- Det er alt. - Nei, Victor!
Det mangler 20 000 flasker. Hvem har De solgt vinen til?
Hvem?
Til dem som kunne betale.
Til tyskerne?
Det var ikke bare tyskere.
- De vil absolutt ha Montillac. - Nei.
De er ikke herre her ennå. Siste rate blir ikke for stjålne penger!
Jeg har ikke stjålet noe. Montillac er mitt også.
- Ti stille! - Jeg tenkte vi kunne ordne det ...
Det er ordnet. Skriv under her og reis.
Hva er det?
De tilstår at De har solgt vin som ikke var Deres, -
- og brukte pengene til å få pantet utbetalt til egen vinning.
Jeg skriver under på at jeg skylder Dem lønn.
Jeg ber Dem om å reise.
Reise?
Driv Deres forretninger med tyskerne et annet sted.
Det kan ikke være sant ... jeg er født her, som De selv.
Min kone er begravet på kirkegården bak her.
Hvis jeg reiser ...
- Det kan De ikke gjøre. - Det kunne ikke De heller, Victor.
Vær så vennlig å gå.
Farvel, Victor.
Det er noen som skjuler ting ...
Men De ser ut til å være god nok. Skal De besøke Deres forlovede?
Nå, det angår ikke meg ...
Neste!
- Hvem skal De besøke? - Camille d'Argilat.
Vi henter henne på sykestuen.
Jeg blir med.
Léa ...
Hendene dine brenner!
Har du feber?
Hvordan går det?
Besøk på sykestuen er forbudt. Jeg måtte stå opp.
- Hvordan har min Laurent det? - Han er deilig.
Han er morsom, begavet ...
Jeg snakker om deg hele tiden.
Han venter på deg.
Se her ...
Han har ... det er til deg.
Hva har de gjort med deg, Camille?
Si det.
Jeg er utmattet, men jeg klarer det.
Det er ikke varmt.
Jeg skal nok få deg ut, Camille.
Hvordan?
Det vet jeg ikke, men det skal nok lykkes.
- Det lover jeg deg. - Takk.
Takk ...
Jeg tenker på dere hele tiden.
Jeg er troende, -
- men jeg tror først og fremst på dere.
- Fortell noe mer om Laurent. - Hvem av dem?
Begge to.
De har det godt.
Å, det regnet ...
Vi henter det lille arsenalet om tre uker.
Kanskje før. Det avhenger av landgangen.
- Går de i land? - Ja. Men når ...?
Adrien, jeg må snakke med deg.
Vi må få Camille ut.
Det er umulig.
En så stor aksjon for en person er alt for stor risiko.
Ellers dør hun. Er det ikke en stor risiko?
Mayenne er mot det.
"Mayenne, Mayenne" ... Hvem er denne Mayenne?
Vi er en hær i krig. Mayenne gir ordrene, og vi adlyder.
Akkurat nå kan vi ikke gjøre noe for Camille.
Tror du meg?
Nei.
Endelig kommer du til meg.
Jeg er sikker på at du også hadde lyst.
Vi elsker hverandre.
Du visste det ikke, men det gjorde jeg.
Bare si fra hvis det er noe du vil ha.
For jeg kan gi deg alt nå.
Jeg er blitt ...
Ikke leder, men ...
En slags leder.
Og det gjør hele forskjellen.
Jeg bor bare her midlertidig.
Bare vent.
Hvis vi gifter oss ... nei, nei ...
Hvis vi gifter oss ...
Vi skal ikke forhaste oss.
Men hvis vi gifter oss skal vi bo på Montillac.
Da skal min far selvfølgelig tilbake. Du var hard mot ham, Léa.
Det såret meg veldig.
Jeg tilgir deg fordi du er kommet.
Bare vent ...
Vi blir lykkelige.
Vil du gjøre det du lovte for Camille?
Ja, min elskede. Alt du ber meg om ...
Léa! Léa ...
Du skal være min kone ...
Jeg har det deilig og varmt.
Du skal sove, lille skatt.
Mor kommer snart hjem.
Léa, jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Léa!
Léa! Fru Camille er kommet tilbake.
Mor!
Mor! Mor!
Adrien fikk vite at hun ble løslatt. Han ba meg kjøre henne hjem.
- Takk, Loïïc. - Farvel, frøken.
Gjør det vondt, mor?
Nei.
- Jeg ville si takk. - Sett deg ned.
Nei.
Vi har fått det vi ville begge to.
Du skal aldri røre meg mer. Forstått?
Farvel, Mathias.
Vent, Léa!
- Vi må snakke med min far. - Jeg snakker ikke med dere.
Kvinner!
Det er ikke ille.
Se på meg.
Jeg trodde det ble dere to da du var 10 år. Dere var gode venner.
Men se hva du er blitt til!
Det er ikke din far som snakker til deg.
Det er en annen. Den ... hva skal jeg kalle det?
Du er også blitt en annen.
Selv om Léa har kastet meg ut som bare dritt, -
- så ønsker jeg at hun får en annen enn deg.
Nå kan du få lov til å spise med de jævla vennene dine.
Sett deg ned og spis.
Våren 1944
Militsen har fritt spill.
Vi har planlagt aksjoner 1. mai. Hvor mange menn stiller dere?
Omkring 60. Dine, Aristide, og de fra de tre gårdene ved Pessac.
Hos steinhoggeren ...
Loïïc? Det er meg.
- Hvordan har hun det? - Bedre.
Har du ikke noe til henne?
- Jeg kommer til Montillac i natt. - Det er altfor farlig.
Jeg vil se henne, for jeg vet ikke når neste gang blir.
Jeg har hørt at en militssoldat fikk henne løslatt. Merkelig ...
Og etterpå ... blir du der da?
Jeg skal til Agen, Og så vet jeg ikke ...
Du har gjort så mye for henne.
Det er så vanskelig å takke deg.
Er det?
Du har altså ikke noe å si?
Rasshøl ...
Det er Aristide.
Skynd dere! Loïc ble arrestert i går kveld.
De tvang ham til å snakke. Den stakkaren er død ...
- Hvem kan ha gjort det? - Nå må dere komme dere vekk.
Vi må advare de andre. Militsen er her om 10 minutter.
Jeg tar med fruen og gutten.
Ikke så overstrømmende!
Elskede ...
Kom nå!
- Pass godt på dem. - Ja.
Skynd deg, Léa!
- Bli med oss, Suzanne. - Det kan ikke skje meg noe.
Jeg er bare fransk. Det er vel ingen forbrytelse.
Skynd dere vekk. Hvem skal ellers passe Montillac?
- Hvor skal vi hen? Kom far? - Ja, han var der ...
Det er det samme om skipet går ned.
Kapteinen er jo ikke der ...
Vi overtar huset.
Der er de ...
Se her! Er det ikke skjønt?
"Befrielse"! Hold kjeft!
Spar på ammunisjonen!
- Skal vi smadre hele greia? - Sett i gang!
Det er ingen her.
Vi smadrer alt!
Aristide, jeg vil gjøre nytte.
Hvis De har lyst, frøken Léa ... Vi trenger alle.
Ikke kall meg "frøken".
Hr. oberst ... Her er gjestene Deres.
Jeg skal møte kontakten min i Paris, sir ...
Hr. oberst?
De kommer altfor tidlig.
Krigen er ikke slutt ennå.
De er "Mayenne"!
Jeg visste det.
Jeg må videre.
På gjensyn, soldat. Pass godt på deg selv.
På gjensyn, hr. oberst.
"Drømmende har jeg fulgt den øde sti. "
"Drømmende har jeg fulgt den øde sti ... "
"Maurice har hatt en god jul. "
"Maurice har hatt en god jul ... "
Kom.
"Philémon vil ha 6 flasker Sauterne. "
Landgangen!
De allierte!
Du synger falsk!
Landgangen blir en av de tre neste nettene.
Vi fortsetter aksjonen vår. Krig mot krig.
Jeg har dem med fra Sidoines gård. Noen hadde angitt dem.
Vi er ikke trygge her mer. Vi drar fra gården i morgen tidlig.
Jeg vil gjerne takke dere. Takke dere for deres mot, -
- deres trofasthet -
- og deres tro.
- Léa, jeg ville si ... - Hysj, Victor.
Laurent ...
Nei!
En granat!
Adrien, nei!
Mor ...
Camille! Camille!
Nei!
Hva gjør du?
Ditt svin!
Min far ...
De ville drepe min far ...
Mathias ...
Léa ... jeg kan ikke se deg mer ...
Hva har krigen gjort med oss, Mathias?
Hva har krigen gjort med oss?
Hva har krigen gjort med oss ...?
Jeg er sulten ... Jeg er tørst ...
Nei, du er ikke tørst.
Jo, og jeg er redd og trett.
Og ellers, herr, går det bra? Kom ...
- Får jeg merkene? - Ja ...
Takk.
Jeg har ikke penger, men jeg har denne ...
- Motstandsbevegelsen? - Jeg tar sykkelen Deres.
Françoise, min elskede søster, jeg skriver fra et sted i livet.
Jeg vet ikke fra hvor. Midt i Frankrike, i en landsbyskole.
Det er tomt. "Takket være krigen", -
- som et barn vi møtte sa.
Jeg skriver "vi" fordi Camilles sønn Laurent er hos meg.
Françoise, Camille er død.
Jeg vil fortelle om det ufattelige. Vi ses i Paris.
Kommer jeg før brevet, tro? Hvor finner jeg tog? Frimerker?
Jeg har ikke noe og ingen andre enn deg.
Hvor er Laurent? Er han i live?
Hvor er faren til gutten din?
Hvor er landet vårt?
Jeg minnes søndagene, hvor hele familien dro til det opprørte havet.
I dag er det jorden som er i opprør.
Kjærlig hilsen Léa.
Hvorfor er Léa oppe på taket?
For å holde utkikk etter tyske fly.
Det stinker her.
Tror du kanskje at du lukter godt?
Fly! Fly!
Satan.
Amerikanerne!
Amerikanerne ... amerikanerne!
Léa, du godeste!
Du er i live!
Hva har skjedd?
Albertine!
Det er Léa!
Er det sant?! Hvem er den lille gutten?
Laurent og Camilles sønn.
Han er sulten.
- Du skal få jordskokker. - Hva er jordskokker?
De smaker godt ...
Moren hans er død.
Camille ... Adrien også.
Militsen drepte noen motstandsfolk på en gård hvor vi gjemte oss.
Det var et blodbad.
Jeg hadde et brev til Françoise.
- Jeg fikk aldri postet det. - Françoise er her.
- Be henne komme. - Nei ...
Du får gå inn til henne selv. Hun er på rommet til foredrene dine.
Jeg skammer meg.
Jeg skammer meg ...
Min lille søster ...
De spyttet på meg.
Og enda verre ...
All skrikingen. Kvinnene som skrek ...
Hvor er lille Pierre?
Hos en nabo.
Og faren hans?
Han er såret og tatt til fange i Vogesene.
Hvordan såret?
Det vet jeg ikke ...
Han betrodde seg til en sykepasser.
Det var hans kone som anga meg.
Françoise ...
Kjenner De en offiser som heter Laurent d'Argilat?
Han er der borte.
Laurent!
- Det er faren din ... - Min sønn!
Er det sant at du kysset meg mens jeg sov?
Selvfølgelig.
Hvor er Camille?
18. november 1944. Elskede Léa.
Endelig har jeg fått lov til å kjempe.
De ville bare bruke meg som prefekt.
Etter 4 års servilitet på bonede gulv har jeg fått nok.
Nå vet De at jeg i alle de årene var i aktiv tjenste.
De beskyldte meg for alt mulig.
Av og til var det ganske morsomt allikevel.
Deres undertiden barske bemerkninger har jeg glemt.
Laurent fortalte om Camilles død og heltemotet De ofte viste.
Han er så rådvill og takknemlig at han lett kan forelske seg i Dem.
Da vil De ha vunnet og jeg ha tapt.
Ventet du noen?
Nei.
Jeg ventet en som aldri kom.
Så nå venter jeg ikke noen mer.
Léa, jeg vet ikke hvordan jeg skal si det ...
Så la være.
Nå er det for sent for meg ...
Kanskje for tidlig.
Det er typisk deg.
Jeg snakket med François forleden.
Med deg er man alltid for tidlig eller for sent ute.
Laurent ... alle disse årene ...
... så forferdelige ...
Så forferdelig ... Det er ikke engang på grunn av deg ...
Jeg har tre dagers perm.
Vi kan dra til Roches-Blanches med din søster, hennes sønn og min.
Så kunne du slappe av.
Montillac er til salgs. Visste du det?
Ja.
Men det jeg vil si ...
Du kan bli på Roches-Blanches så lenge du vil.
Har du hørt fra François?
Når?
Jeg skriver til Dem for å si en siste gang at jeg elsker Dem.
Jeg elsker Dem. Det vet De godt. Men hvis De stadig elsker Laurent ...
Unnskyld at jeg er likefrem ... så vær lykkelig med ham for evig.
Men skulle det være Dem nok å tenke på meg -
- så er jeg litt av en trollmann, vet De.
Må Gud og hellet være med oss.
Jeg elsker Dem. François Tavernier.
- Goddag, frøken Delmas. - Goddag, hr. advokat.
- Hadde De en god tur? - Ja takk.
I forgårs og i går var det ikke noen her.
Men tre par i dag. Fra det ene kom bare mannen.
- Altså to par og en mann? - Riktig.
De to første var ikke interessert, men denne venter der inne.
- Også forduftet. - Kjente De ham?
Nei.
Léa!
Léa?
- Vet De hvor hun er? - Frøken Léa?
Hun går vel en tur rundt i livet sit.
Hva blir det til?
Hva gjør du?
Bestem deg nå.
Jeg blir.
Kommer dere? Vi er sent ute.
François!